Nate?
- Nate? - Emilia.
De är snart här. Kom igen.
- Jag gillar den. - Den är inte klar än.
Inte salladen heller. Det är ditt jobb. Du lovade.
- Jo, det gjorde du. - Vad fin du är.
Kom ihåg vad doktorn sa. Vi får ta det lugnt så länge det är kritiskt.
Det enda problemet är om du kommer, eller hur?
- Doktorns order. Salladen, snälla. - Du... Du putar med magen.
- Det gör jag inte. - Jo då.
Sallad?
Se på dig! Det syns knappt, men du skiner.
- Tycker du? - Absolut. Det strålar om dig.
- Emily. - Hej, Risa. Min bästa vän Brittany.
- Risa är Nates nya agent. - Trevligt att träffas.
- Jag kanske borde sätta på mig skor? - Inte för min skull, älskling.
Potatisen är helt underbar.
Jag ville ha bacon på dem. Men vegetarianer, ni vet.
- Du borde sluta med bacon. - Bacon är Guds gåva till mänskligheten.
Man måste älska grisen.
Ska ni uppfostra barnet till vegetarian?
Jag tror du menar: "Vems sida kommer hon vara på?"
Det är en flicka. Vi fick precis reda på det.
Jag kommer att köpa rosa saker. Jag kommer inte att kunna hejda mig.
Men för att svara på frågan. Hon ska uppfostras till allätare.
Precis som sin mamma. När hon är 16-
- kommer hon revoltera och springa runt och skrika att kött är mord.
- Han vänder dig redan mot mig. - En liten skål.
Till småflickor och bacon.
- Jag var tvungen att lägga till det. - Jag mår inte så bra.
Berätta om din kläddesign. Var kan man hitta dem?
Jag har varit så upptagen, så jag har tagit en paus med det.
Hon gör underbara plagg. Jag har fem av hennes klänningar.
Ursäkta mig, jag måste gå och kasta upp.
Morgonillamåendet. Det kommer på dagen och kvällen också.
Ytterligare ett skäl till att inte bli gravid.
Vad var det?
Emily?
Nate! Nate! Nate!
Den är skadad. Jag kommer aldrig att kunna...
Börja om på nytt
Mrs Weaver, vad glad jag är att ni kom.
Kalla mig Emily.
Weavers byggde huset 1813.
Trots att man renoverat genom åren är den ursprungliga grunden kvar.
Den ägdes av dina släktingar, tills 1910. Då så...
Jag väntar här ute, om ni inte har nåt emot det.
Det är lite som ett motell, men det är inte dåligt.
- Vad tycker du? - Det är vackert. Det är väldigt grönt.
- Det är isolerat. Vi blir ensamma. - Vi kan bjuda hit folk.
Imponera på dem med vår hemkokade sylt.
Så ska det låta. Jag såg ett hus som jag kan ha som ateljè.
Jag tror jag kan bli lycklig här.
Inflyttning
- Var vill du ha bordet? - Vid väggen.
Nej, förlåt. Där borta. Perfekt. Tack.
Jag tar hand om den. Det är lite saker kvar i flyttbilen. Tack.
Testar. Testar.
Testar. Ett, två. Ett, två.
Moder Jord anropar. Vi har ett meddelande till Emily Weaver. Över.
- Du är en sån nörd. - Fantastiskt, det funkar. Var är du?
- I sovrummet. - Min ateljè är perfekt.
- Kom hit. - Klart slut. Jag kommer direkt.
- Hur ser det ut? - Bra! Men den sitter upp och ner.
- Perfekt, eller hur? - Helt fantastiskt.
Vi får hålla ett öga på dem. De hänger tavlorna upp och ner.
- Vet du var den svarta är? - Nej, titta på det här.
Titta på allt det här. Titta på fälten.
Titta på huset. Det är vårt hus.
- Jag är redo för lantlivet. - Verkligen?
Är du?
- Hej. - Hej.
Vad... gör du?
Jag tänkte börja jobba lite igen, och se hur det går.
Om du inte vill ha rummet till nåt annat.
Nej. Jag tycker det är jättebra.
Fönstret sitter löst.
Okej, vi sätter upp det på listan.
- Vart ska det här? - Det har legat sen sista flytten.
- Ner i källaren. - Jag kan titta igenom det.
- Nate! Gör inte så! - Förlåt.
- Är du okej? - Ingen fara.
Deras bröllopsannons, William Nathaniel Weaver-
- och Mary Elizabeth Perkins-Weaver.
2 februari, 1846. De har samma bröllopsdag som vi.
Den här har en falsk botten. Hjälp mig att få upp den.
Mitt arv kanske ligger här.
- Vad är det? - Jag tror det är kopparplåtar.
Det här måste vara dem, eller hur? William och Mary Weaver.
Jag tror han var min farfars farfars farbror...
- Han föddes för länge sen. - Han liknar dig.
Lägg av. Han ser ut att ha en käpp i arslet.
Tja... han ser ut som du med en käpp i arslet.
Du är så gullig mot mig.
- Titta här. - Togs inte de här för en evighet sen?
Hon fick säkert stå där i fem minuter. Hon ser frusen ut.
Du ser bra ut där.
Nytt Liv
- Har du köpt ett träd? - Jag inympar lite nytt liv här.
Jag förstår.
Det ser bra ut.
Vi har inte valt nåt namn.
Jag har alltid gillat Ruth.
Jag också.
- Är du fortfarande glad för det här? - Ja, det är jag. Jag gillar lugnet.
Jag tror inte ens jag kommer att sakna biblioteket eller Moderna Museet.
Bra, för jag har ditt museum här.
Sluta.
- Tycker du vi ska prova? - Ja, det gör jag.
Vad tycker du?
Jag är rädd för att jag kan vara...
...trasig.
Du är perfekt.
Vänta lite.
- Vad är det? - Jag älskar dig.
Mår du bra?
Det är ingen fara.
- Är du säker? - Ja.
Fan!
Nate!
Träden attackerar rören. Rötterna dras mot vatten.
Gamla rör är inte täta. Rötterna spränger dem lätt.
- Oroa er inte. Vi fixar det. - Lite vatten är bättre än en flod.
Ursäkta, rörmokarskämt.
- Hur mycket kommer det att kosta? - Kolla där. Rören är borta.
- Vad var det? - Jag vet inte.
Titta på all korrosion. Den som gjorde det är antagligen död för länge sen.
- Det finns ingen orsak att oroa sig. - Är du inte säker?
Vi är inte säkra förrän vi fått svar från teknikerna.
- Vem kan det vara? - Det kanske finns nåt i registret.
Men jag kan inte svära på det.
Gamla Hemligheter
Emily, kul att ses... Är Nate klar?
- Nästan. Tack för att du hämtar honom. - Vi har en del att gå igenom på vägen.
- Där är du ju. - Hej.
- Ska vi gå? - Jag är klar när du är det.
Du har ännu chansen att ändra dig.
Ha det så kul med att titta på gallerierna. På dem bara.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
- Hej då, Emily. - Hej då.
Hallå?
- Förlåt. - Ingen fara. Jag hörde dig inte.
Jag får inte många besökare. Vad kan jag hjälpa dig med?
Jag... heter Emily, Emily Weaver. Min man och jag...
- Det var ni som hittade skelettet. - Det sprider sig snabbt.
Ja, det är en liten stad.
Så... Ursäkta, varsågod.
- Kaffe? - Ja, tack.
Jag antar att du vill veta vem som är begravd under huset.
- Precis. - Jag också.
Ert hus har alltid fascinerat mig. Är du en Weaver?
Är du släkt med Weavers som byggde huset?
Det är min man som är det. Vad vet du om mitt hus?
Det har en mörk historia. Det finns så mycket här...
Till exempel?
1827 sköt Jeremiah Weaver sig själv.
Mary Weaver försvann i mitten på 1800-talet.
Jag tror vi hittade några av hennes saker i källaren.
Verkligen? Jag skulle hemskt gärna vilja se dem.
Vi snabbspolar fram till sekelskiftet.
Den ökände H. H. Holmes bodde i området.
- Jag... - Världsutställningsmördaren.
Han erkände mord på 27 människor. Man hittade enbart nio kroppar.
- Bodde han i mitt hus? - Vi kan inte bevisa motsatsen.
Men 1921 bodde Ezra Thayer där. Han mördade sin fru, Colette.
Och allt detta hände i mitt hus?
Ora dig inte. Inget har hänt där sen 1960-talet.
Det var en skola då. Föreståndarinnan ramlade eller knuffades-
- från ett fönster på andra våningen och dog.
Så, enligt din forskning...
...kan kroppen komma från fyra, fem hemska dödsfall på egendomen?
Nej, nej. Jag är säker på att det är fler än så.
När vi daterat skelettet kan vi börja fundera.
Det kommer inte att vara höljt i dunkel så länge.
Hallå? Nate?
När nån svimmar-
- undersöker vi spökteorin efter att vi uteslutit andra orsaker.
Jag vet att det var en dröm. Det kändes så verkligt bara.
Mrs Weaver, alla vet att du hittade en kropp under huset i förra veckan.
Det är skäl nog för att få en mardröm.
Jag tror inte att du svimmade. Jag tror du gick i sömnen, helt enkelt.
Det kan ofta höra ihop med livliga drömmar.
- Gick du i sömnen som barn? - Nej.
Hos vuxna är det ofta en stressreaktion.
Hur har du mått sen missfallet? Hur är det med depressionen?
Jo... medicinerna hjälper.
Det var min man som ville flytta hit så att jag kunde må bättre.
Så att vi kunde glömma, du vet...
Jag tyckte att det var en bra idè, men jag vet inte längre.
Det kan finnas många orsaker. Vi tar några prov, så får vi svar.
Okej.
- Åh, nej. - Vad är det?
Det mår inte bra.
Märkliga Händelser
Ja... Nej... Jag ringer tillbaka, okej?
- Mår du bra? - Jag gillar inte att sova ensam.
- Jobbade du över igår kväll? - Ja.
Det är mycket nu. Jag satte precis datumet för utställningen.
Bra. Var då?
Risa vill köra på galleriet på Bleecker Street.
Jag gillar det. Har nån sökt mig?
Nej. Jo, sheriffen ringde. De har identifierat benen på labbet.
De är ca 150 år gamla och tillhörde en vuxen kvinna.
- Jaså? Vad händer nu? - Jag vet inte. Fallet är väl avslutat.
150 år gammalt. Det var när William och Mary bodde här.
- Mary försvann. Det kan vara hon. - Ja, det är möjligt.
- Sa du det till sheriffen? - Nej.
- Nate! - Vad ska han göra. Gripa killen?
Det är antagligen Risa.
Hallå? Ja, det är fru Weaver.
- Koppla över om hon ringer. - Hej.
Är du säker?
Men... Okej.
Tack. Okej, hej då.
Vem var det?
Det var doktorn. Han sa...
- att anledningen till all stress och det som hänt är för att jag är gravid.
- Du verkar inte glad. - Självklart är jag det.
- Det syns inte. - Det kom bara så oväntat.
Jag trodde inte du kunde.
Jag antar att de hade fel.
- Nate, jag är gravid. - Älskling, det är underbart.
Nate?
- Nate. - Vad är det?
- Har du varit i huset hela tiden? - Ja, jag var där nere.
- Vem... - Vadå, vem?
Inget. Jag...
- Kommer du och lägger dig? - Ja, ge mig några minuter att avsluta.
Skynda dig. Jag behöver dig hos mig.
Nate, är du nästan klar?
Kommer du snart?
Nate?
Jag tog med kaffe.
Är du okej? Jag försökte ringa på dig i natt.
- Får jag inte se den? - Nej, jag försöker nåt annorlunda.
- Det är en överraskning. - Okej. Vill du ha frukost?
Jag tar nåt innan jag lägger mig.
Vi har tid hos läkaren klockan tre.
Klarar du det?
Klara det?
Jag har jobb. Vi väntar ju faktiskt barn.
- Jag skulle gärna ha dig med. - Ring mig om det blir problem.
Hej.
- Hur gick det hos läkaren? - Bra.
Jag borde ha följt med. Förlåt mig. Jag är glad, ska du veta.
- Är du det? - Självklart.
- Har han nån förklaring? - Jag var inte så skadad.
Livmodern är bra på att återställa sig.
Intressant. En superlivmoder. Vi borde ge den en dräkt och mask.
- Det här är på riktigt. - Jag vet.
Jag vet.
Vad sa läkaren mer?
Det är en högriskgraviditet. Han vill att jag vilar mycket.
Jag ska inte gå för långt och undvika resor och stress.
Det är inga problem.
- Du kommer att få göra mycket. - Det ordnar jag. Jag lovar.
Allt du behöver göra är att vila. Din önskan är min lag.
Filipe mejlade mig och undrade om han ska ta med nåt... till vår fest.
Nate, det är oerhört tråkigt att ligga i sängen hela tiden.
Vi måste ställa in. Det är tre veckor till utställningen.
Du hinner aldrig få ordning på huset.
Brittany hjälper mig. Jag behöver inte göra nåt. Inte du heller.
- Vad menar du med det? - Jag står inte ut med att vara ensam.
Du måste ta hand om dig. Du har fått en chans till. Sumpa inte den.
Jag? Vi har fått en chans till.
Sammankomsten
- Hej. - Herregud. Du är jättefin.
Underbart hus... Vilken underbar klänning.
- Designar du igen? - Inte direkt.
- Det ser så ut. - Nu måste jag mingla.
- Hej, hur är det? - Kul att ses. Du ser bra ut.
Tack.
- Han är fin. - Han är singel.
- Verkligen? Då är han min. - På honom.
Emily, huset är fantastiskt.
- Vi har fortfarande mycket kvar. - Var är Nate?
I ateljèn. Han fokuserar verkligen på utställningen.
- Jag måste se hans jobb. - Han är lite hemlig med det än.
- Inte ens jag har sett det än. - Där är han ju. - Nate.
- Jag trodde inte du skulle slita dig. - Förlåt mig. Hur går det?
- Ska du visa mig dina nya verk? - Kanske. Har du sett resten av huset?
- Inte än. - Jag ger dig budgetturen.
- Lauren och Scott är där inne. - Det tar inte lång tid.
Herregud, jag är hemskt ledsen.
Är du okej? Jag kan se till att få den kemtvättad.
- Sluta. Jag tar hand om det. - Är det säkert?
Mrs Weaver. Mrs Weaver.
Huset ser underbart ut.
Jag tog med lite material. Jag hittade lite mer.
- Ursäkta mig. Jag måste... - Självklart. Jag hittade det...
Titta på det här från 1875.
Är det nåt på tok?
Jag spillde vin på klänningen. Jag måste byta om.
Vad synd. Den är så fin.
- Får jag titta på dina kläder? - Ja.
Jag tänkte fråga vad du tänkte på när du hjälpte henne planera det här?
Vi vill båda att hon ska vara lycklig, eller hur? Det handlade om det.
- Hon är lite skör nu. - Det är hon alltid.
Förlåt. Jag har det lite jobbigt nu...
Hon är stabil nu. Vi behöver vittnesmål från dig och din fru.
- Vi kan komma tillbaka i morgon. - Självklart. God natt, sir.
- Är du okej? - Ja.
Jag önskar att vi hade lagat fönstret.
Emily, det är nåt du döljer.
- Jag... strunt i det. - Nej, berätta. Det är ju jag.
Ibland tror jag att jag ser saker.
Spöken.
Jag vet att jag inbillar mig. Jag vill inte att du ska tro nåt annat.
- Kan det bero på stress? - Ja, stress.
Antagligen, eller så kanske du verkligen såg nåt.
Som gravid är man känslig. Man kan plocka upp alla möjliga signaler.
Okej. Tänk om barnet kan känna mina tankar?
Tänk om det vet att jag tror det ska dö?
Nej, raring, det är ingen fara. Allt kommer att bli bra.
Lägg dig och vila. Jag måste till stan. Ring mig senare.
Okej.
Nate?
Det skulle bli en överraskning.
Du behöver vila dig. Snälla, gå och lägg dig igen.
Okej?
Ska du smaka eller inte?
Det är gott.
Jag tog den på första skottet.
Om du velat ha hare, så kunde du ha köpt den i stan.
I stan? Vi lever av det naturen ger.
Vi? Det var inte jag som sköt den.
Du är en hycklare. Du äter ju kött hela tiden.
Vad tror du de gör på slakterierna? De måste ju döda dem på nåt vis.
Jag blåste inte skallen av den i trädgården.
Det är en vacker kväll.
Jag måste spy. Det är inte köttet.
Kom igen, skyll på ungen.
Nate! Jag såg henne. Hon satt på soffan.
- Mary Weaver var där. - Du hade en mardröm.
- Hon låg på soffan. - Du måste vila. Jag måste jobba.
- Vi kan inte stanna här. - Det är klart vi kan.
- Det är bara dina hormoner. - Avfärda mig inte så där!
- Du hetsar upp dig utan anledning. Lägg dig och vila. Jag måste jobba.
Jag måste jobba!
Vad du gör är upp till dig.
Fan för dig.
Nej, nej.
Nej.
Älskling, mår du bra?
Jag är hemskt ledsen.
Jag menade inte...
Jag borde inte ha blivit upprörd.
Jag menade inte vad jag sa.
Jag är ledsen.
Tack.
Kan du känna det än?
- Känna vad? - Bebisen?
Kan du känna hur den rör sig?
- Jag skulle aldrig göra dig illa, Mary. - Vad pratar du om?
- Vem pratar du med? - Vad gör du här?
- Jag trodde du var i gästhuset. - Ja, men det är jag inte.
- Jag måste till stan. - Nu?
Risa är död.
- När då? - Jag vet inte. Jag hörde det precis.
Hennes assistent Timothy tar hand om utställningen och han är en nolla.
- När kommer du tillbaka? - Kanske i dag, kanske i morgon.
- Jag undanber mig de där frågorna nu. - Jag kan ju inte ta hand om mig själv.
Är det verkligen så svårt?
Du kan ligga och gå på toaletten. Du kan hämta vatten och mat, eller hur?
Bra. Du är inte hjälplös.
Jag är tillbaka om några dagar.
Uppenbarelser
Vad vill du ha i dag, pepparmint eller kamomill?
Fan!
Vad vill du?
M. W... Mary Weaver.
"Willam är alltid arg."
"6 Juni, dagen då jag kom på att jag var gravid."
Festligheter för min syster Sarahs förlovning.
Inflyttningsfest!
William är reser bort i affärer. 13 augusti.
Michelle Williams, på 1950-talet... Försvunnen.
1921 mördade Ezra Thayer sin fru, Colette.
Föreståndarinnan föll från andra våningen och dog.
Det är Emily. Nate är inte här och det händer en massa saker här.
Lugn, var är Nate? Han åkte till stan några dagar.
- Är han i New York? - Ja.
Jag hittade Mary Weavers dagbok. Alla datum överensstämmer.
När vi flyttade in. William Weaver åkte bort samma dag.
De kom på att de väntade barn samma dag. De dog alla samma dag.
Alla kvinnor som blev gravida i det här huset.
Huset förändrar folk. Det har förändrat Nate.
- Det är en cykel som upprepas. - Vänta där. Jag är på väg.
Männen dödade de gravida kvinnorna. Nate dödar mig om han kommer tillbaka.
Jag försökte fly, men det lät mig inte göra det.
Jag försökte och det gjorde så ont. Jag är rädd.
- Du måste lyssna på mig. - Okej.
- Är du skadad? - Nej.
Bra. Gå ut i vardagsrummet och vänta på mig.
Stanna där. Jag är framme om några timmar.
- Tänk om Nate kommer tillbaka. - Det gör han inte.
- Vänta där. Jag kommer och hämtar dig. - Jag väntar här.
Vapen. Vapen.
Mary, kom hit.
Mary? Mary?
Hallå? Jag heter Emily Weaver. Jag är på 342...
Hallå?
Emily?
Mary.
Bort från mig!
Mary, kom hit.
Mary, rör dig inte. Nu kommer du in!
Nej!
Älskling?
Översättning: Mats Wennberg